SPI International uvádí
Ten černý pás na této mapě by červeně měl, hochu, plát!
Tvé prstíky jsou dosud malé a nesvedou ho vymazat.
Slib mi, že nic ti nezabrání jedenkrát vypravit se k nim,
k těm dětem alsaského hvozdu a k jejich ručkám prosícím!
Kéž v srdci drahé Francie květ naděje se rozvije
tvou zásluhou, mé dítě.
Až vyrosteš, až vyrosteš, Francie políbí tě!
Musíme smazat z tváře země to germánské, to hunské plémě!
Nedbejte pláče dětí a soucit nechť jde stranou!
Jedenkrát mrtvi, víckrát nepovstanou!
My nepřítele známe z dávných dob,
je to už dlouho, co nám hloubí hrob!
Zášť chová v hrudi bez vší příčiny,
náš nepřítel je jeden, jediný.
Před naším hněvem se však neskryje!
Znáš jeho jméno: Je to Anglie.
ŠŤASTNÉ A VESELÉ
Z DVD ripol a na HLS načasoval McLane (titles.box.sk)
Je to tady!
Byla vyhlášena válka!
Co, bráško?
Chceš zůstat tady a přemalovávat sochy?
Zapsal jsem tě taky.
Za dva dny odjíždíme na zácvik do Glasgow.
Konečně se v našem životě něco děje!
Tak co, jdeš?
Ještě dvě minuty, pane Sprinku!
Mám rozkaz přečíst vám sdělení
Jeho Veličenstva císaře Viléma:
"Pro Německo nastala těžká hodina.
Naše země je obklíčena.
Jsme nuceni chopit se meče.
Doufám,
že s ním s pomocí boží dokážeme zacházet tak,
abychom ho pak se ctí mohli zase zasunout zpět."
Už jen dvě minuty, pane poručíku!
Vyjdeme ven!
Máme před sebou sto metrů k německému zákopu.
Už hodinu naše artilerie ostřeluje jejich kulomety.
Mělo by nám to vyjít.
Musíme dobýt jejich přední linii. Pak statek hned za ní.
Potom nás přijde vystřídat 134. regiment.
Vrátíme se do zázemí a odpočineme si.
Zleva nás budou krýt Skotové.
Poznáte je podle černých čepic. O ně se starat nebudete.
Budete dávat pozor na to, co říkám já.
Jsem na tom jako vy.
Taky bych chtěl domů.
Udělejte, co je třeba, a za týden oslavíme Vánoce doma.
Staň se, co se má stát!
Nasadit bodáky!
Pušky nabít!
Kupředu!
K zemi! Kryjte se!
Nezůstávej tu, bráško.
Jeden z nás musí přežít.
- Nezůstávej... - Ne, Williame!
No tak, Williame!
Já ho opustil.
Nechal jsem ho tam jako zbabělec!
Nechal jsem ho tam umírat.
- Samotného. - Neměl jsi na vybranou.
Pomodlíme se za něj. A za všechny ostatní oběti.
Dorazily posily.
Jdeme, Dale.
- Zůstaňte s raněnými. - Provedu!
Sejdeme se na základně.
Já vím, že jste v zákopu, otče.
To jsem já...
Andrew Duncan.
Nejsem daleko.
Otče, dostal jsem to.
Osm stop.
Otče.
Ostatní jsou moc daleko, ale já...
Otče.
Musíte mi pomoct.
To je ono!
Pořád rovně a dostanete se ke mně.
Já věděl, že je na vás spolehnutí.
Co tu děláte? To je sebevražda!
Neodcházejte, neodcházejte! K čertu s vámi!
Vraťte se!
Zatracenej Palmere! Máme rozkaz zůstat v zákopu!
- To byli saniťáci! - Co?
- Zastřelil jsi saniťáka. - Jak to víš?
Proč jste střílel?
Venku se potuloval Skot.
- Myslím, že jsem ho dostal. - Dobře.
Sledujte je. Při sebemenším pohybu vypalte světlice!
Provedu!
Sprinku! Pojďte sem!
Rozkaz, pane nadporučíku!
Všichni dávejte pozor!
Nepřátelské zbraně skládejte do zákopu "Friedrichsstrasse".
- Pomozte jim, ať jste k něčemu. - Ano.
Musí se to postavit znovu.
Klid, nikdo mě neviděl.
Pořád nic?
Co se stalo? V německém zákopu jste byli sotva čtvrt hodiny.
- Posily ne... - Rozstříleli nás kulomety ve spojovacích zákopech.
V pěti minutách jsem přišel o třetinu mužů.
Prý jste viděli, jak se Skotové stahují, a tak jste statek pustili.
Máte aspoň nějaké zprávy?
Zkoušel jsem to přes Červený kříž, ale nic.
Nedá se zjistit, co se děje v okupovaných územích.
Prý se Němci chovají k civilistům slušně.
Tvoje žena je určitě v pořádku u svých rodičů. I s malým.
Během ostřelování se roztrhlo jedno dělo. Asi vada materiálu.
Důstojník a pět mužů obsluhy byli na místě mrtví.
Požádal jsem, abys tam byl přidělen místo něho.
U artilerie tě čeká rychlý postup.
Ne.
Nechci jít k dělostřelcům. Zůstanu tady se svými muži.
Najděte si jiného poručíka.
Já jsem generál téhle divize!
Uděláš, co ti říkám!
Přes Vánoce tě nechám u tvé jednotky.
Potom odjedeš na zácvik do Poitiers. Je to rozkaz.
Pokud má ta návštěva zůstat utajená, měl byste odejít.
Přijde můj pobočník.
Máte tři dny odpočinek. Pak se vrátíte ke statku.
Na Vánoce by tu měl být klid.
Odpočiň si.
Uvidíme se, než odjedeš do Poitiers.
- Na shledanou! - Na shledanou, pane generále.
Pane poručíku, mám pro vás dobrý přikrývky.
Co se stalo, pane poručíku?
Moje náprsní taška! Ztratil jsem ji.
- I s fotkama, co jste mi ukazoval? - Ano.
To je mrzutý!
Ale ženu si přece pamatujete i bez fotek, ne?
Já měl taky patálie. Koukněte!
O dva centimetry výš, a bylo po mně.
A on ještě zvoní!
Ten budík je jak já. Stejnej nezmar.
Máme je prý rozmístit po pěti metrech.
Po pěti metrech?
Kolik jich bude celkem?
Asi 100000.
To je dvacet vlaků do Lille přes Brusel.
K neuvěření!
Vánoční stromky!
Poslat ty stromky na frontu zabere víc času než poslat tam děla.
Ať vstoupí slečna Sörensenová!
Jak se mu daří?
Dobře.
Jeho pluk prodělal před čtyřmi dny tvrdý úder,
ale podařilo se nám nepřítele odrazit.
Pokud jde o vaši nabídku,
jsem nucen vám říct, že ji musím odmítnout.
Zřejmě vám jako Dánce uniká závažnost situace.
Pět měsíců bojují dva miliony našich mužů bez oddychu.
Nemáme čas ani chuť
pořádat písňové recitály.
Víte, netrvalo mi dlouho, než jsem pochopila,
že jsem se obrátila na nepravého.
Korunní princ, jehož jsem kontaktovala,
je nadšen myšlenkou na recitál v hlavním stanu o Štědrém večeru.
A také mi řekli,
že nemáte na starost jen děla a vlaky, ale i vojáky.
Buďte tedy tak laskav a připojte svůj podpis
zde vedle princova, než věc postoupíte dál.
Uvidíte ho jeden večer. K čemu vám to bude?
Bude to víc než jeden večer.
Naše minuty trvají déle než vaše.
Maminko,
dostali jsme s Williamem tvůj balík a dopis.
Díky za rukavice a šály.
Moc se nám hodí, je tu velká zima.
Vědomí, že ty jsi v teple, nám pomáhá to vydržet.
Děkujeme taky za vánočku.
Snad nám do Štědrého dne zbude.
Tvoji milující synové.
Dobrý den, otče.
Tři bedny whisky! To je spousta munice!
Předpokládám, že jsem pozvaný.
Moji lidi jsou u konce sil.
Všichni jsme unavení. Každý z nás.
Ještě tři dny musíte vydržet.
Němci dnes nebo zítra zaútočí, jak očekáváme.
Musíte si s tím poradit.
Rozkaz!
Náš udatný saniťák!
Málem jste nechal zabít jednoho ze svých lidí na území nikoho.
Saniťák má lidi zachraňovat, ne je vystavovat nebezpečí.
Vydal jsem jasný rozkaz!
Zákaz opouštět zákopy v případě německého protiútoku.
- Ano, ale situace... - Na to vám kašlu!
Doporučuju vám nehrát si na samaritána.
A nezapomínat na to,
čemu se říká vojenská kázeň!
Rozuměl jste?
- Rozuměl jste mi? - Ano, pane!
A co děláte tady,
v přední linii, když se nebojuje?
- Byl jsem navštívit přítele. - Cože?
Přítele?
Kde myslíte, že jste?
Na svojí farnosti?
Vrátíte se se mnou okamžitě do zázemí!
Tak pojďte! Ať jste aspoň k něčemu!
Pane!
Tudy je to kratší.
Tudy. Půjdeme přes latríny.
- Tudy? - Ano, pane. - Vyveďte mě odsud!
Tak dost!
Mrzí mě, že jdeme přes latríny...
Kristepane!
- Ostřelovač! Ostřelovač! - Ježíši!
To jsou ale sračky!
Neupadněte, pane!
- Odveďte mě odsud! - Jistě.
Ticho! Buďte zticha!
Jako kněz jsem zvyklý mlčet.
Tak dost už.
- Jak to vypadá? - Nic.
Výstřel z pušky, víc nic.
- Naprostý klid. - Dobře.
Buďte ostražitý. Jsou schopní všeho, i o Štědrém večeru.
Pojďte se mnou.
- Kdo měl ten geniální nápad? - Nevím.
To je taky pro vás, pane nadporučíku.
Sprinku!
Opustíte nás, ale jen na jednu noc.
Jak to? Kam půjdu?
Tak trochu domů. A měl byste tam i zůstat.
Co proti mně máte?
Když se váš pluk rozpadl, byl jsem nucen vás přijmout.
Mám radši zedníky, pekaře, sedláky.
Z umělců jako vy nic nekouká.
Jste mi prostě na obtíž.
Tak jděte. Důstojník vás odveze.
Tak hněte sebou! Už je deset, a ještě jsme nic neudělali!
Nepřeháněj to! Neostříhal jsi mi to moc?
Ale no tak, pane poručíku! Jsem nejlepší holič v Lensu.
I pan starosta se u mě dával stříhat.
A co Henri Hennebicque? Neříká ti to nic?
Hennebicque? To mi nic neříká.
To je můj tchán.
Je zástupcem starosty. Bydlí v Allée des Cypres 21.
To jste mi neřekl!
Tam já to dobře znám.
Byl jsem tam mockrát. Dát si opravit kolo.
U Narcisse Denoyella, v čísle 43.
Ano, tam to znám, malá modrá branka.
Tak já vám to teda řeknu.
Někdy večer...
vylezu nahoru na násep u cesty, co vede ke statku.
Nenápadně, aby mě neodpráskli.
A tam si sednu. Koukám se.
Statek Delsauxových znám dobře.
Jezdil jsem tam na kole pro vajíčka a pro mlíko.
Za statkem je silnice, co vede do Lensu.
Přímo.
Pěšky bych byl za hodinu doma.
Ani bych nemusel spěchat.
Za hodinu!
Ve dveřích by mě čekala máma.
Kafe na plotně.
Jako dřív.
Ty vši, to je ale mizérie!
No a je to.
Myslím, že jsme hotoví, pane poručíku.
Poncheli.
Já před sebou nemám zrcadlo.
To jsem ale pitomec!
Máte to moc pěkný! Večer budete na oslavě fešák.
- Když to říkáš ty! - Jo.
- Vítejte, milostivá paní! - Těší mě.
Prosím.
Slečno Sörensenová, je mi ctí.
Tohle nestrpím! Okamžitě to ukliďte!
Promiňte, nevíte, kde je ubytován Nikolaus Sprink?
Nevíte, kde je Nikolaus Sprink?
Přijel asi před hodinou.
- Sprink? Ten tenor? - Ano.
Slečno, jsme sice tři století zdejšími pány,
ale od 23. září tu už nejsme doma.
Informujte se prosím jinde.
Pokud mají aspoň špetku vkusu, ubytovali ho v mém pokoji.
- V posledním poschodí. - Díky!
Prosím tě! Oni a vkus?!
Prušáci?! Nemáš to dělat! Nemáš takovým lidem odpovídat!
Ne! Mám vši.
Zase spolu budeme zpívat, jako dřív.
Já už nejsem jako dřív, Anno.
Zpívej pro mě! Zpívej pro nás.
Vaše Výsosti.
Ke své velké radosti zjišťuji, že vás válka nepoznamenala.
To, že jste se dobrovolně přihlásil, jako obyčejný voják,
na mnoho lidí zapůsobilo.
Já se ale dobrovolně nepřihlásil. Byl jsem povolán, jako všichni.
Blahopřeji k vaší iniciativě, milostivá slečno.
Jen žena nám může připomenout, že i za války jsou Vánoce.
Díky vám a vašim hlasům
se dnes večer budeme cítit jako v Berlíně.
Kam bych se rád co nejdříve vrátil.
Pokud možno už příští jaro, půjde-li vše podle plánu.
Tak příští jaro!
Když u mě jsi, tu kráčím radostně
své smrti, svému klidu vstříc.
Své smrti, svému klidu vstříc.
Když u mě...
Když u mě jsi, tu kráčím radostně
své smrti, svému klidu vstříc.
Své smrti, svému klidu vstříc...
Ty kouříš?
V zákopech kouří všichni. Člověk musí nějak zabít čas.
Dnes je to pět let, co jsme se seznámili.
Oslo...
Opravdu už pět let?
Člověk musí zažít smrt zblízka, aby si uvědomil, jak čas letí.
Není to strašné?
Tihle vypasení lidé, co se tu naparují a popíjejí šampaňské!
Anno, musím zpátky na frontu.
Chci večer zazpívat kamarádům.
Zvlášť dneska večer.
Já na to čekám měsíce, a ty chceš odjet?
Já nechci pryč od tebe. Jenom jim chci zazpívat. Musím.
Pak se vrátím.
- Pojedu s tebou. - V žádném případě!
Je to strašně nebezpečné. Nevíš, jaké to tam je.
Co jsi pryč, neuplynula ani vteřina,
abych se nestrachovala, jestli jsi naživu.
Žiješ a já jsem s tebou. Na ničem jiném nezáleží.
Příliš dlouho jsem na tuhle noc čekala.
Nebudu ani okamžik bez tebe.
A bez mé propustky od císaře se daleko nedostaneš.
Ty máš propustku od císaře?
"Divizní generál má ve vás plnou důvěru."
No tohle!
Nemůžou nám šéfové dát pokoj aspoň o Štědrým večeru?
- Stejně si to všechno vyžereme my. - Hlásím se jako dobrovolník.
Žádné maléry, Gueusseline!
Přiblížíte se k linii, zjistíte polohu kulometů a vrátíte se. Ano?
Svítí měsíc. Kdyby mě vyhmátli, smím se bránit?
Udělejte to nenápadně a rychle, ať vám nevystydne večeře.
Na zdraví! Kde jste vzali ty dudy?
Kdo vám je dal?
Kluci z 92. pluku. Věděli, že budem o Vánocích v zákopech.
To je od nich hezké. Nepřebývají vám jedny?
- Vezměte si moje. - Otče, zazpívejte nám.
Co takhle "Sním o domově"?
Tu píseň často slýchal jsem, teď znovu ve mně zní.
Tak jasně a tak hlasitě kdekoliv slyším ji
a věčně o domově sním...
Víc nahlas, kluci!
Tam se asi pěkně oslavuje!
Neměli byste taky chuť?
To je Anna Sörensenová.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
- Co to má znamenat?
Zbláznil jste se, vzít sem ženu?!
Přesvědčil jsem korunního prince, že trochu hudby neuškodí.
Dobře.
Tak zanotujte!
Pane poručíku!
Pojďte se podívat! Naproti se děje něco podivnýho.
Mně se to nelíbí.
Možná je to nějaká léčka, třeba něco chystaj.
Sprinku!
Pojďte dolů!
Dobrý večer, Angličani!
Dobrý večer, Němci. My ale nejsme Angličani, jsme Skoti.
No, bylo to pěkné, ale teď zase zpátky.
Tohle není berlínská Opera.
Máte pravdu.
Tohle je lepší než Berlín.
No tohle!
Vrcholná schůzka v území nikoho a my nejsme pozvaný!
Buď zticha, Poncheli! Co to má znamenat?
Dobrý večer. Mluvíte anglicky?
Ano, trochu.
Výborně!
Mluvili jsme o zastavení palby.
Na Štědrý večer. Co si o tom myslíte?
Válka se dneska večer nerozhodne.
Nikdo se na nás nemůže zlobit, když o Vánocích odložíme pušky.
Nebojte. Bude to jen dneska večer.
- Co si to tam dohadujou? - Třeba toho maj Němci dost.
Třeba se chtěj vzdát.
To bych se divil.
Poncheli, podej mi láhev šampaňského a pohárek.
Danke.
Merci.
Thank you.
- Merry Chrlstmas! - Frohe Weihnachten!
Šťastné a veselé!
Který pitomec!
Šťastné a veselé!
Dobrý večer, já jsem Anna.
Nejdřív ty. Dělej!
Felixi! Kde ses tu vzal?
Ten se nejmenuje Felix. To je Nestor.
- Ale ne, to je Felix. - Ne, Nestor.
To je kocour ze statku. Já ho přece musím znát!
- To je Felix. - Nestor.
Na, já už nechci.
- To je Nestor. - Felix.
Tak koukej! Nestore!
- Vidíš, že je to Nestor! - Felix.
Nestor. Jde k Francouzům.
Moje žena.
- Moc hezká. - Moc.
Tohle je moje žena.
Montparnasse...
Tam to má moje žena nejradši.
Lucemburská zahrada...
A vaše žena?
Taky jsem měl její fotku.
Ale ztratil jsem ji.
Nakreslil jsem si ji,
jenže to není totéž.
Bydlíte v Rue Vavin?
Ano.
Myslím...
Našel jsem vaši náprsní tašku, v tu noc útoku.
Schoval jsem ji kvůli adrese.
V Rue Vavin je jeden hotýlek.
Byl jsem tam týden před dvěma lety se ženou.
Na svatební cestě.
- Děkuju mockrát. - Není zač.
Hele, nepřeháněj, to je Gueussellinova flaška.
- To máš fuk. Stejně šel spát. - To bych se divil.
Děkuju mockrát, pánové.
Dobrý!
V kterém byla měsíci?
V pátém.
To bylo v Lensu, u jejích rodičů. V červenci.
Potom přišly komplikace. Musela polehávat.
Žádal jsem, abych s ní mohl zůstat, ale nepovolili mi to.
Musel jsem odejít do války a ji tam nechat.
Můžete si psát.
Jak je jí?
Od konce září dopisy nedostávám.
Fronta je neprostupná.
Ani nevím, jestli je to holčička, nebo chlapeček.
In nomine Patrls et Filii et Spiritus sancti. Amen.
Amen.
Hej, Skote! Taky si na to pánbíčkářství nepotrpíš?
Dostal jsem od Francouzů šampaňský. Nechceš trochu?
Pojď!
Zazpívej nám.
Zazpívej jim!